Betty, Bob meg szeretne kóstolni
néhányat a sütikéidből.
Szólok neki...
Jól érzed magad?
Jól vagy?
Most mit csináljak?
Így nem mehetek ki.
Hogy tudnék így kimenni?
Nézz rám!
Így jó lesz. Minden rendben lesz.
Van egy kis sminked?
Van, a retikülömben.
Édesem, hol vagy?
Itt vagyok. Mutasd az arcod.
Így ni! Mutasd a másik oldalt. Ott!
Most már jó lesz. Emeld fel az álladat.
- Elég hatásos? - Igen.
Itt, nézz rám.
Hogy?
Jól néz ki?
Igen. Olyan, mint eredetileg volt.
És nem túl árulkodó?
Nem, egyáltalán nem árulkodó.
Betty, itt vagy?
Hűha...
Jövök, édesem.
Nincs még túl korán?
Hoztam neked valamit a könyvtárból.
Egy művészeti könyv.
Oh, jó ég, Bud.
Mivel szeretsz festeni, ezt talán segít...
Azta' mindenit.
Ki ez...Titian?
Nem tudom.
Ez gyönyörű, Bud.
Mi a baj?
Nem, csak...
én soha sem leszek képes ilyenre.
Hát, csak fogj hozzá. Úgy értem, még nem tudnál így.
Nem...Nem erről van szó.
Csak, hol találok én ilyen színeket?
Szörnyen szerencsés vagyok, hogy ilyen színeket láthatok.
Lefogadom, hogy sokan nem is tudják, milyen szerencsések valójában.
- Hogy vagy? - Klasszul.
Nézd, gondolom, nem számítasz arra, hogy ilyet kérdezek tőled...
Eljössz velem ma este?
Hey, Mr. Simpson, szép a pázsitja.
Ó, hát gyere ide, kis kölök.
Tudod, gondolkodtam.
Talán egy kissé meggondolatlan voltam a napokban,
amikor azt kérted tőlem, hogy végre hazajöhessetek.
De tudod mit? Tehetnél nekem egy apró szívességet.
Bár nem ígérhetek semmit,
nos, úgy találtam, ha elég szépen kéred,
ismét hajlandó leszek veled erről beszélni.
- Nem lehet. - Mit?
Most erről beszélni.
Őszinte leszek hozzád, Bud. Kezdek aggódni amiatt,
hogy ilyen kis kirohanások történnek mostanában.
Kirohanások?
Mint amikor Margaret Henderson a sütijeit csinálta Whitey-nak.
Azok nem a te süteményeid voltak, Bud!
Tudom, hogy nem az enyémek voltak, de--
Azok Whitey sütijei voltak, Bud. Hozzá tartoztak.
Aztán megeszi őket, és elhívja a lányt a Szerelmesek útjára--
Élvezem, hogy erről beszélgetünk,
de tényleg sietnem kell. Nem hallom!
Igazán örültem, hogy jelentkezett! Majd még beszélünk!
Mi a baj?
Idehallgass...
Olvasol?
El sem hiszem, hogy te ilyen jól elvagy.
Ez D.H...
Lawrence.
Hallottál már róla?
Igen, olvastam már néhányszor. Elég izgi volt.
Az.
Kérdezhetek valamit?
Persze.
Hogy lehetséges az, hogy én még mindig fekete-fehér vagyok?
Micsoda?
10-szer szeretkeztem itt...
...az itteni lányok nagy része is, és én még mindig így nézek ki.
Úgy értem, ők talán egy órát töltöttek a kocsi hátsó ülésén,
és hirtelenjében mindegyikük színes lett...
Nem tudom. Ezt talán nem csak a szex okozza.
Hol van?
Egy kicsit messzebb, azt hiszem.
WKPV, Pleasantville hangja.
Jöjjön egy újdonság a fiataloknak, a Szerelmesek útjára.
Wow.
Lenyűgöző, mi?
Zárva vagyunk...
Oh, elnézést. Én...
Hi. Csak arra gondoltam--
Nem. Nem... Jöjjön csak be!
Ez gyönyörű.
Köszönöm.
Megpróbáltam valami eredetit alkotni.
Olyan, mintha megállt volna az idő.
Szerintem szép.
Van itt valami, amit látnia kéne.
Hűha.
Ezt. Ezt nézze meg!
- Honnan van? - Bud adta.
- Az én Bud-om? - Igen. Itt van a kedvencem.
Mit gondol...?
Hát nem csodálatos, ahogy itt pihen?
Sír.
Nem, nem sír.
De igen.
- Várjon! - Nem lehet. Mennem kell.
Nincs semmi baj. Hadd nézzem!
Gyönyörű.
Ez gyönyörű.
Nem kéne takargatnia.
Kérem, engedje meg...
És milyen?
- Mi milyen? - Hát odakint.
Hát, az...
Az zajosabb, és...
ilyesztőbb, azt hiszem.
És...sokkalta veszélyesebb is.
Fantasztikusan hangzik.
Másnap este, néhány fiatal lejött ide úszni...
és levetették minden ruhájukat.
Kérsz egy kis áfonyát?
Egy kis áfonyát. Én magam szedtem.
Igazán?
Igen, itt sok ilyen van.
Mint például?
Itt, megmutatom!
Itt van.
Csak nyugodtan. Kóstold meg!
Mit csinálsz?
6:30 van.
És aztán?
Akár mehetnénk...
Tudod...?
Oh, nem tudok.
- Mért nem? - Épp el vagyok foglalva.
- Mivel? - Tanulok.
Jó estét!
'Estét!
- George. - Jó estét, Norm.
Édesem, megérkeztem!
- Mi volt ez? - Nem tudom.
Mi ez?
Mi történik?
Esik az eső.
Valódi eső?
Nem láttál még esőt?
Hát persze, hogy nem. Rendben.
Na gyere!
Mi történik?
Esik.
Minden rendben. Jól vagyok.
Nem kell félni semmitől.
Megmutatom...
Ez csak eső! Minden rendben.
Szuper! Gyertek ki!
Látjátok? Nézzétek!
Na, látjátok?
Gyertek! Gyertek!
Ez hideg.
Hideg.
Édesem, megérkeztem!
Hol a vacsorám?
Mi történt?
Jól érzed magad?
Mi az?
Eső.
Valódi eső?
Oh, Istenem.
Jól vagy?
Hazamentem, mint ahogy szoktam...
beléptem a bejárati ajtón...
felakasztottam a kabátomat...
letettem a tárcámat...
és azt mondtam: "Édesem, megérkeztem!"
De senki sem volt otthon.
Se feleség.
Se villany.
- Se vacsora. - Vacsora se?
Odamentem a sütőhöz.
Azt gondoltam, csinált nekem olyan tévés kaját...
Igen, igen.
De nem.
Elment ottonról.
Csak keresgéltem, keresgéltem, keresgéltem...
De elment.
Biztosan nem esett baja, George.
Most már velünk vagy.
Mit fogunk tenni, Bob?
Hát, most már biztonságban vagyunk.
Hála az égnek, a tekepályán vagyunk.
De ha George nem kapott vacsorát ma,
akár bármelyikőnk lehet a következő.
Talán te, Gus.
Vagy te, Roy.
Esetleg te, Ralph.
Odakint, az igazi eső, uraim.
Ez nem valami kis vírus, ami mindannyiunkat megfertőz.
Valami történik a városunkban.
És azt hiszem, megtaláljuk majd, honnan ered.
Miért nem mutatod meg nekik, amit nekem már megmutattál?
Rendben van, Roy. Gyere ide fel.
Tudom, Roy.
Köszönöm.
Kérdezte a feleségétől, hogy "Mit csinál?".
Azt mondta, semmit. És hogy csak elgondolkodott.
Barátaim, itt nem csak George vacsorájáról van szó.
S nem csak Roy ingjéről.
Ez a kérdés az értékekről szól.
A kérdés, hogy
meg tudjuk-e őrizni értékeinket,
ez teszi városkánkat annyira széppé.
Így hát, itt az idő, döntenünk kell!
Egyedül lennénk ezzel...
vagy mi EGYÜTT összefogunk ez ellen?
Együtt...
- Mondtam, hogy hol voltam. - Egész este?
Jött a vihar. Te is távol voltál egész este.
Nézd...
Felejtsük el! oda kell érjünk a tárgyalásra.
Nem. Már mondtam, George, Nem megyek el a tárgyalásra.
- Dehogynem jössz! - Nem, nem megyek!
Nézz rám, George!
Nézd meg az arcomat! Az a tárgyalás nem nekem való.
Kifested majd magad.
Nem akarom kifesteni magamat!
Elmúlik. Majd elmúlik.
Nem akarom, hogy elmúljon.
Most, figyelj ide rám!
Eljössz erre a tárgyalásra.
Kifested magad.
Minden este 6:00-ra itthon leszel
és odateszed a vacsorát az asztalra.
Nem. Nem fogom, édesem.
Csináltam neked sült húst.
Tedd be a sütőbe és azzal a kis gombbal állítsd 350-re.
Ha 40 perc múlva beteszed a pitét,
akkor a desszert idejére épp megmelegszik.
Csináltam neked egy kis ebédet holnapra...
és beletettem a barna papírzacskókba.
Most mennem kell.
Hová mész?
Mennem kell.
Ne menj ki így! Még meglátnak!
Betty, gyere szépen vissza!
Ez gyönyörű. Kinyithatom?
Persze.
Honnan szerezted?
Ez az iskolai színdarabhoz volt egy kellék.
Köszönöm.
Whitey.
Hey, Bud, mért nem vagy te is a városi tárgyaláson?
Csak úgy. És te hogy-hogy nem vagy?
Úgy gondoltuk, körbenézünk és mindenkinek szólunk.
De úgy hiszem, téged túlságosan lefoglal...
a színes kis barátnőd szórakoztatása.
Srácok, mért nem húztok el innen inkább a francba?
Rendben. Már itt se vagyunk.
Margaret, átjöhetnél és csinálhatnál nekem a zabdarás sütidből,
amikor csak akarsz.
Emberek.
Emberek!
Roy Campbell-nek kék bejárati ajtaja van.
- Mindig is kék volt. - Emberek.
Emberek! Kérem...
Kérem...
Úgy hiszem mindannyian tudjuk, mi is folyik itt.
Ezidáig...
itt minden...szóval, kellemes volt.
Az utóbbi időben, bizonyos dolgok kellemetlenné váltak.
Most, nekem úgy tűnik,
az első dolog, amit tennünk kell,
az az, hogy szét kell választanunk azokat a dolgokat, amelyek kellemesek,
az olyan dolgoktól, amelyek kellemetlenek.
Ez Betty Parker, nemde?
Ez gyalázat.
Mi a francot képzelsz, mit csinálsz?
Gyere ide! Azonnal!
Azt hiszed, ez játék?
Azt hiszed, hogy ez a te kis istenverte kifestőkönyved?
Csak megtörtént...
Az özönvíz nem magától történik!
A villámcsapások sem csak úgy történtek!
Nem csináltam semmi rosszat.
Oh, tényleg nem? Akkor hadd mutassak valamit!
"Csak nyugodtan. Kóstold meg!"
Bumm ! Itt van! Ezt minek neveznéd?
Nem érdemelted meg ezt a helyet!
Nem érdemelted meg, hogy itt élj, ebben a Paradicsomban!
Hol van a távirányító, amit adtam?
Mért?
Mert most hazajössz, te kis hitvány...
és én vissza fogom csinálni ezt a helyet olyanná, amilyen volt.
Nem engedhetem, hogy ezt tedd!
Elnézést. Nem fogom engedni, hogy ezt tegye.
Csak add ide azt az átkozott távirányítót!
Most mennem kell.
Nem mész sehová!
Ide adod azt a távirányítót és hazajössz,
és újból boldog lesz mindenki.
Hová mész ilyen sietősen?
Nem valami barátságos...
Lássuk! Tényleg úgy néz ki, mint a képen?!
Ugye nem fogsz bántani?
Mért nem mutatod meg, mi van a szép, kék ruhácskád alatt?
Ez az, gyerünk!
Hová mész? Nincs hová menekülni.
Ez egy gyönyörű árnyalata a kéknek.
Nem gondolod, hogy ez egy gyönyörű árnyalata a kéknek?
Tűnjetek el innen!
Gyerünk! Tűnjetek el innen!
Jól vagy?
Mi van?
Szerencsére nincsen bent.
Nyugi. Oké?
Kijuttatlak innen, jó?
Jól vagy?
Hozzátok őket!
Ne, Mary Sue, így jobb lesz!
Egész életemben ez az egyetlen könyv, amit olvastam...
és nem fogod a tűzbe dodni!
Csak add ide a könyvet!
Én vagyok.
Gyertek be.
Arra gondoltam, egy kicsit rendet kéne rakni.
Jól van....Jól van.
Előszöris felsöprünk, minden rendben lesz.
Igaza van. Csináljuk...
Segítesz egy kicsit, hm?
Persze.
Jó. Tegyük ezt ide fel.
Emberek!
Nem ez a helyes válasz, emberek.
Semmi kétség, mennyire ki vagyunk borulva,
vagy milyen zaklatottak vagyunk,
de nem oldhatjuk meg ezt a problémát kint az utcákon.
Ez nem igazán lenne jó dolog.
Meg kell határoznunk a vezetéshez szükséges törvényt...
amelyhez mindannyiunk jóváhagyása szükségeltetik.
Megkértem George-ot and Ralph-ot, hogy vázoljanak fel néhány ötletet,
és úgy gondolom, hogy ők hihetetlen jó munkát végeztek.
Ha mindannnyian egyetértünk velük, akkor szavazhatunk...
és azt hiszem, máris jó irányba haladunk.
"Egy-- minden szabadtéri lázongást és vandalizmust
azonnal be kell szüntetni."
"Kettő-- Pleasantville minden egyes lakója...
udvariasságot és jómodort...
kell tanusítson minden lakótársa felé."
"udvariasságot és jómodort." Ez nem is rossz.
"Három-- a környék, amelyet mi Szerelmesek útjának hívunk...
...akárcsak a Pleasentville-i Könyvtár,
bezárjuk a legközelebbi megbeszélésig."
"Négy-- az kizárólagosan engedélyezett zenék
a következők:
Johnny Mathis, Perry Como, Jack Jones...
John Philip Sousa indulója...
vagy a Star-Spangled Banner.
Semmilyen más zene nem tolerálható,
ami nem nyugodt és kellemes."
"Öt-- nem lehet esernyőket utcán árusítani...
vagy olyan dolgokat, ami a rossz időjárás miatt van."
"Hat-- nem fogunk árusítani se ágykeretet, se ágybetétet,
ami több, mint 38 hüvelyk széles."
"Hét-- az egyedüli megengedhető festékszínek..."
a fekete, fehér és a szürke,
a bizonyos újabb változatok elérhetőségétől eltekintve."
"Nyolc-- az alapvető általános és középiskolai tananyagból...
ezentúl csak a megszokott történelmi nézeteinket tanulhatják,
mindenféle módosítás nélkül."
Wow.
Hey...
ez a dolog már most működik.
Kapcsold le!
Azt nem szabad...!
Dehogynem.
Wow, ez tetszik.
Egyedül csináltad?
Ne aggódj. Adunk majd egy újat.
Nem is tudom, mit csinálnék, ha nem tudnék többé festeni.
Talán.....van egy ötletem.
Szégyenletes.
Mikor engedik ki őket?
Hey, mit csináltok odakint, gyerekek?
Van itt valaki, aki látni szeretne, Bud.
Zavarok?
Nem. Gyere be.
Hoztam neked valamit.
Köszönöm.
- Olíva-koktél. - Minden más fagyott volt.
Nem tudtam, hogyan--
Hálás vagyok érte.
- Édesanyád elment otthonról. - Elment?
Igen. Elment hazulról egy kis időre.
Mikor?
Három napja.
Jesszus, minden olyan furcsa...
Ha jól emlékszem, kedd volt.
Kedden bridzseztünk Jenkins-ékkel.
Nem bridzs volt. Inkább--
Vehetek egyet?
Persze. Igen. Éhes vagy?
Mrs. Benson, a szomszéd, csinált sült húst.
Éppen felmásztam a konyhájának ablakába.
Mi történt? Egy percig, minden rendben volt.
A következőben...
Történt valami rossz?
Nem, semmi rossz. De az emberek megváltoztak.
Megváltoztak?
Igen, az emberek megváltoztak.
Vissza változtak?
Nem tudom. Azt hiszem, ez bonyolultabb.
Jól vagy?
Igen. Ez nem fair, érted?
Megszoksz egy dolgot, aztán--
Tudom. Nem olyan.
Bud Parker, William Johnson...
Önöket megvádolták egy középület megszentségtelenítésével...
és a tiltott festékszínek szándékos használatával,
a pleasantville-i igazgatási jogszabályok és...
a konvenciók megsértésével.
Beismeri, hogy május első estéjén
szándékosan és tudatosan alkalmazta
a következő tiltott színeket
a pleasantville-i rendőrkapitányság északi falán:
piros, rózsaszín, cinóbervörös, vörösbarna, libazöld...
umbrabarna, kék, kékeszöld, sötétbarna, zöld, barack, karmazsinvörös,
sárga, olívzöld, és magenta?
Igen, beismerem. Hol van az ügyvédje?
Azt hiszem, mivel ilyen nyugodt körülmények között
tartjuk ezt az eljárást...
Nem lesz szükség ügyvédre...
Továbbá beismeri azt is, hogy ez a természetellenes alkotás
szabadtéren történt, ahol láthatták közemberek is,
és egészen kis gyerekek előtt is tisztán látszott?
Mindenki számára tisztán látszott.
Engedjük meg, hogy a felvétel bebizonyítsa, a vádlott
minden vádra igenlően felelt.
Tud valamit felhozni a mentségére?
Igen... Tudok--
Nem gondoltam volna, hogy ezzel valakit is meg fogok bántani.
Talán, ha valami mást festettem volna.
Vagy ha kevesebb színt használtam volna.
Vagy...tudják...általános színeket. Vagy ha--
Kiválaszthatta volna előre a színeket
és akkor nem zavart volna senkit.
- Mondani szeretnék valamit. - Ki vele...
Ehhez nincsen joga!
Úgy értem...
Tudom, hogy itt fenn szeretné tartani a kellemes hangulatot,
de vannak más dolgok is...
amelyek ennél is jobbak!
Mint a bolondozás és a szexiesség,
vagy a veszélyesség és a tartalmasság.
És ez mind megvan magában is, amiket megláthat...
ha mélyebben magába néz!
Elég lesz.
Azt hittem, megvédhetem magamat.
- Viszont a hazugság nem megengedett. - Nem hazudok!
Látja ott fent azokat az arcokat? Semmiben sem különböznek Magától.
Csak látnak valamit saját magukban--
Azt mondtam, elég.
Majd megmutatom. Apa?
Igen, Bud?
Minden rendben, apa. Figyelj rám egy percre.
Tudom, hogy hiányzik neked...
Úgy értem, elmondta nekem...
de nem azért hiányzik neked, mert főzött neked,
vagy takarított...
Más miatt.
Talán ezt le sem tudnád írni szavakkal.
...Ezt csak akkor érzed, ha nincsen veled.
Ez talán valami olyasmi, minthogyha belőled hiányozna egy kis darabka...
Nézz rá, apa!
Hát nem gyönyörű?
Talán nem olyan szép, mint amikor
először találkoztál vele?
Tényleg olyannak akarod visszakapni, amilyen régen volt?
Hát nem gyönyörű?
Nem szeretnéd mindezt most azonnal megmondani neki?
Ezt nem csinálhatod.
Mért nem csinálhatnám?
Nem engedem, hogy a bírósági teremből cirkuszt csinálj!
Nem hinném, hogy ez cirkusz lenne.
Nem hinném, hogy ezt valamelyikőjük is cirkusznak tartaná.
Ez a viselkedés itt nem megengedett!
Hát éppen ez a lényeg!
Ezt én nem állíthatom meg, mert ez ott van magában...
és nem állíthat meg olyasvalamit, ami belülről jön.
Bennem ez nincs meg.
- Dehogynem! - Nem, nincs meg!
És velem akkor most mit fog csinálni?
Láthatja... Mindenki színes lesz...
Mint ahogy a gyerekek az utcákon.
Senki sem kapja meg a vacsoráját. A francba ezzel...! Bármelyik percben megváltozhat ön is!
Hamarosan majd a nők fognak munkába járni...
amíg a férfiak otthon maradnak és főznek.
- Ez nem fog megtörténni. - De meg történhet!
Nem történhet meg!
Hey, ezt nézzétek!
Milyen szép is...
Kuss!
Biztos vagy benne, hogy nem akarsz hazajönni?
Igen. Ezt fogom csinálni még egy ideig.
Azon kívül, gondolod van lenne még esélyem
főiskolára menni odahaza?
Őszintén?
- Megvan a felvételi lapod? - Itt van.
Csupa rossz dolgot tettem, David.
Persze régebben.
Vissza fogok jönni és majd meglátogatlak.
Te nagyon kedves srác lettél.
Hogy történhetett?
Nem tudom.
Még látjuk egymást.
De nehogy megfeledkezz rólam!
Még akkor se, ha nem jönnél vissza.
Csak nem szeretném, ha elfelejtenél.
Hogy tudnálak...?
- Ide. - Mi ez?
Sokféle cucc. Sonkás szendvics...
Keményre főzött tojás...
és egy kis puffasztott mályvacukros-kocka.
Van itt egy kis fagyasztott csirke is.
Nehogy kihagyd a vacsorát, csak azért, mert már nem vagy itt!
Nem fogom. Gondolom te meg--
Jöttem elbúcsúzni...
Viseld bátran ezt az utadon...
különben megfázol.
Nagyon rövid út lesz.
Hát...
Annyira büszke vagyok rád.
Kösz.
Tudom.
Én is szeretlek...
Hát...
Azt hiszem, most jobb, ha hátrébb állsz.
Ezzel befejeződött az első pleasantville-i maraton.
Ne feledjék...
adásunkat tovább folytatjuk egész este, holnap délig--
Azt hittem, elutaztál.
Visszajöttem.
Mi a baj?
Nem tudom. Minden olyan rossz.
Félúton voltam épp, amikor azt gondoltam: "Mit csinálok?"
Ő kilenc évvel fiatalabb nálam.
Nem éreztem magamat fiatalabbnak. Inkább idősebbnek.
Amikor még az apád itt volt, akkor volt minden az igazi.
Ez volt az, ami végül elvezetett idáig.
Meg volt a szép házam, az jó kis autóm...
a szép életem--
De nincsen ilyen ház, és autó sem.
Istenem, az arcom biztos tiszta maszat.
Jól nézel ki.
Aranyos vagy, de biztos nem vagyok valami szép látvány.
De. Dehogynem.
Gyere ide.
40 éves vagyok. Ennek az egésznek nem szabadna ilyennek lennie.
Semmilyennek se kéne lennie.
Várj csak!
Hogy-hogy ilyen figyelmes lettél egy pillanat alatt?
Csupán...jó napom volt.
Na és mi lesz most?
Nem tudom.
Te tudod, mi lesz ezek után?
Nem. Nem tudom.
Azt hiszem én sem tudom.
Subrip by drEAmEr(C) Fordította: Redym Időzítés: Gabi